Výtvarné umění má obrovskou moc. Dokáže zprostředkovat širokou paletu emocí a spustit v člověku myšlenkové pochody, které si běžně nepřipouštíme. Jenže výtvarné umění nezachycuje jen krásnou přírodu, zvířata či hezké lidi. V umění má své místo také temnější stránka existence.
Navštivte také:
VIDEO: Nedávné úniky informací, které šokovaly celý svět
Kresby týraných dětí
Nevinnost dětí je zázrak a nejcennější deviza, kterou musíme chránit. Když se dospělí chovají vůči dětem násilně, jde o jeden z nejohavnějších zločinů. Mnohé týrané, zneužité děti vyjadřují své trauma právě prostřednictvím umění. Domy bez dveří a oken znázorňují, že z nich není úniku. Namísto normální velikosti rukou nakreslí u dospělého prodloužené ruce či obrovské dlaně. Dětské postavy často kreslí bez rukou, protože je bezmocné. Psychologové by dlouho uměli vyprávět o znacích zneužívání na dětských kresbách, které pomohly odhalit pachatele násilí. Prázdný kus papíru a krabička pastelek by měly být pro děti příležitostí vyjádřit svou fantazii a přenést své alternativní světy do toho našeho. Když jsou však jejich mysli plné nevýslovných hrůz, nepřekvapuje, že nedokážou nakreslit sluníčko a úsměv. Kresby týraných dětí patří mezi to nejbolestnější, co v rámci výtvarného umění můžeme spatřit.
Bez názvu – Zdzislaw Beksinski (1975, olej)
Beksinski byl známý tím, že svým dílům názvy nedával, stejně na tom je tato olejomalba z roku 1975. Beksinski byl polský malíř, grafik a architekt a jeho obrazy ovlivnila temnost doby, po druhé světové válce i tragédie v jeho rodině. Během života vytvořil mnohé ponuré obrazy zobrazující postapokalyptické prostředí s velmi detailními scénami smrti a rozkladu, země plné kostlivců, deformovaných postav v poušti. Kritici polského umělce označili za „umělce noční můry“, s čímž nelze polemizovat! Zmíněné dílo je jedním ze stovek pokroucených příšer, které pronikají do hlubin naší psychiky. Pokud se díváte na obraz, jste rádi, že tyto výtvory jsou jen na plátně. Navzdory pochmurnému podtextu obrazů Beksinski tvrdil, že jeho díla jsou nepochopená, protože on je považuje za optimistická a humorná.
Navštivte také:
VIDEO: Známé stavby a památky, ve kterých údajně straší
The Disasters of War, Francisco Goya (1815, suchá jehla)
Existuje mnoho malířů, kteří se pokusili zaznamenat na plátno bolest a trápení lidí, kteří zažili válku. Ale série 82 kreseb a grafik suchou jehlou od Francisca Goyy, The Disasters of War (Hrůzy války), je asi tím nejintimnějším a nejšokujícím momentem, jak může vypadat utrpení. V první polovině grafik Goya zobrazuje španělské vlastence, kteří čelí útokům dobyvatelů, kteří se k nim chovají s nelítostnou krutostí. Grafiky jsou plné zdeformovaných a znetvořených mrtvol. Kresby realisticky zobrazují hrůzy války. Většina z nich obsahuje následky bitev – zohavené trupy a končetiny na stromech, kruté mučení. Druhá polovina grafik podrobně přibližuje následky hladomoru, který sužoval Madrid od srpna 1811 až do osvobození v srpnu 1812. Hlad v tom roce zabil 20 000 obyvatel města. Goya se zaměřil na vykreslení množství mrtvých, zvěčnil muže nesoucí mrtvoly žen a dětí, které truchlí za ztracenými rodiči. Smutek a beznaděj, které srší z obrazů patří mezi nejsilnější vzkazy, které nám mohl umělec zanechat.
Lucifer – Franz von Stuck (1891, olej)
Myšlenka ďábla ve výtvarném umění není vůbec ojedinělá. Jedním z obrazů s tímto tématem je Lucifer, olejomalba od německého umělce Franze von Stucka, který byl jedním ze zakladatelů mnichovské secese. Jeho umění zkoumá protichůdnou povahu lidského stavu, jako je život a smrt nebo bolest a potěšení. Obraz patří do Stuckova „temného monumentálního“ období a představuje obraz „člověka-démona“. Namaloval Lucifera, padlého anděla světla, kterého Bůh vyhnal z nebe. Namísto monstrózního tvora ho von Stuck představil jako zachmuřeného muže s černými křídly a zářivě žlutýma očima. Nejstrašidelnější je, že ďábel vypadá jako člověk. Kromě křídel a očí se „člověk-démon“ jeví naprosto lidský. Dílo naznačuje, že lidé nepotřebují žádný vnější, nadpřirozený zdroj zla. Nesou ho v sobě. Hypnotizující portrét Lucifera doslova nutí diváka, aby přemýšlel o vlastní podstatě. Čím déle se na něj díváte, tím více jste přesvědčeni o tom, že v každém v nás je kus ďábla.
Navštivte také:
VIDEO: Bizarní zločiny, u kterých je těžko uvěřitelné, že se opravdu staly
Mrtví milenci (nebo Hnijící pár), nejmenovaný mistr ze Švábska/Horního Porýní (kolem 1470, olej)
Po staletí bylo Memento Mori – „pamatujte, že musíte zemřít“ – základem evropského umění. Malé symboly, jako jsou lebky nebo přesýpací hodiny na obrazech nebo sochách připomínají divákovi, že než žijeme, všichni čekáme na smrt. Tato připomínka naší smrtelnosti je přítomna i na tomto díle. The Dead Lovers zobrazuje mladý pár jako hnijící mrtvoly, zamořené hady, červy, ropuchami a hmyzem. Přesto dva „živí či mrtví“ stále působí dost robustně a vykazují znaky vzájemné náklonnosti, jako například ruka nevěsty na ženichově rameni. Obraz je důkazem, že i když všichni jednou zemřeme, láska je věčná. Zajímavostí je, že kritici obraz považují za tzv. averzní zobrazení hezkého mladého manželského páru. Obraz se nachází v Cleveland Museum of Art v Ohiu v USA.